Този превод се посвещава на АЛЕКСАНДРА КАМБУРОВА
Всичко започна тогава, когато тя реши да идва все по-често и по-често у нас.
Посещаваше ме вечерите, точно преди да си легна.
Тя ми обесняваше, колко много обича...
Тишина! Прекрасната тишина
На която двама души могат да се наслаждават заедно.
Шшш!
Чу ли я? Тишината!
Само нея чувам
и нейните безкрайни коментари за
човешката чувствителност, която е знак за...
- Хармония! Говореше за хармонията, но
дяволски бързо и неразбираемо. Не знам как я постигаше...
О Т Н Е С Е Н О Т Ж Е Н А Т А
Превод от норвежки език: Десислав Друмев Skype: dessoboy
Баланс!
Аз кимах спокойно. Привидно я слушах с интерес...
- Да, така е! - отговорих.
- И в небесата и в моретата! ...и това през цялото време.
Посещаваше ме често и ми говореше. Една вечер започна да ми...
- Тишина! ...говори за нейния баща.
Аз и татко винаги се караме.
Много можеше да разкаже за баща си.
Заспах, но скоро се събудих.
Въвлече ме в епизод от детството си.
Но аз успях да намеря решение на проблемите й.
Досега не бях чувал нещо по-лошо от това! Трябва да се научиш да се справяш в такива ситуции!
Трябва да се изправиш лице в лице с него. Голямо момиче си.
Направи го още утре. Няма какво да чакаш.
Станах част от нейния живот
В ГЛАВНИТЕ РОЛИ Тронд Фауса Аурвааг и Мариан Саастад Отесен
Здравей!
- Мен ли чака? - Романтично, нали?
Ела, нека да отидем на кино.
Отидохме на кино. Гледахме един ужасен филм с още по-ужасен край. Плаках и исках да се прибера у дома.
О! Нямаш представа колко щастлива ме направи този филм.
- Хареса ли ти? - Да, края ми хареса най-много.
- Но той скочи от ръба на планината! - Не, той се сдоби с криле и отлетя.
Не си ли разгледала възможността да е загинал в подножието на планината?
Не. Единствено тази, че е се е понесъл из облаците за да благодари на хората за прекрасния си дни.
Но ние видяхме, че той падна от скалата.
В началото той тръгна надолу, а после нагоре.
- Откъде знаеш? - Това само аз го знам.
Ела!
Ела, хайде!
Започнах да ходя на басейн. Това беше единственото смислено нещо, което правех.
Купих си годишна карта Една пластмасова карта с моето име върху нея.
- Забелязах, че сте нов тук. - Да.
Глен.
Хайде!
Ако човек има проблеми,тогава ги решава във водата. Разкажете ми за своя!
Тя просто започна да идва вкъщи.
Красива ли е?
- Да. - Всичко наред ли ти е?
- Досега между нас не е имало нищо. - Да не се откажеш от жена, която никога не си имал?
-Има две неща, които трябва да направиш Първо: Купи си очила за плуване.
-Така няма да ти се зачервяват очите. Знам доста добри марки.
-А второто нещо? Второто, което трябва да направя?
- Легни с нея. - Не!
- Единствено така ще разбереш дали има нещо между вас.
Мариан почти винаги беше вкъщи, когато се прибирах.
- Радвам се, че се прибра... - Мариан.
- Мисля, че... - Много са ти червени очите!
- Да, такива са. - Трябва да ползваш плувни очила.
- Да. - Аз ще ти помогна.
- Не е необходимо. - Искам да ти избера най-хубавите!
-Ела насам!
-Може ли да си сложиш плувните очила?
- Какво? - Да си сложиш плувните очила.
-Сега ли?
- Ще е трудно с тях. - Не.
Ще те закрастя!
- По-дълбоко! - По-дълбоко!
Сигурно ти изглежда странно, но ти си важен за мен.
Избери си една ръка?
Тази.
Другата, там?
- За мен? - Да. Отвори го!
Никога не съм правил нищо за Мариан?
Не трябва да мислиш така. Харесвам те страшно много.
Това че, може би, съм аматъор в любовта, ме наранява.
Реших да се влюбя в нея.
Да! Това ще е първото нещо, което ще направя утре.
Здрасти!
Тогава тя пристигна с 12 кашона и един жълт шкаф.
Ето го и него.
Слушала съм толкова много за Вас!
Рано или късно ще стигнем и до прегръдки, така че...
Знам точно от какво имате нужда. Имам нещо мъничко за Вас.
Заповядайте!
Уау, това е... много хубав камък.
Това не е камък. Това е планински кристал.
За какво служи?
Чувал ли си за енергийните възли в човешкото тяло?
- Май не... - Ясно, те са трудни за обяснение.
Когато ги почувстваш, ми кажи.
- Здравей! Гледа ли "Островът на любовта" вчера? - Не, имах гости.
- Той избра Кристина. - А не Ема? Колко гадн...
Ти си гаден, идиот! Чао!
Чао!
Започнах като теб и сега съм вицепрезидент.
- Въжможно е ти да си бъдещия. - Благодаря!
Хей, ти! Търсят те.
- Ало? - Къде си, копеле!
Аз съм бащатата на Мариан и искам да я чуя!
- Мълчи, когато говоря! - Казах, че слушам.
Тя дойде и ми каза, че е срещнала някакъв човек, който я разбирал.
Викаше, че никога няма да ме види отново и хвърли закуската ми на стената - яйцата, сока, салама...
Освен това счупи и лампата.
- Всичко ще се оправи... - Не!
Видя ли те някога, ще я цапардосам в лицето.
Но аз не...
- Мариан? - Да.
Жълтият гардероб не се вписва добре в хола.
Тя не ме чу, така че повторих:
- Гардеробът не се вписва добре тук. - Шегуваш ли се?
- Не. - Ще купим по-голям тогава.
- Не е до размера. До цвета е. - По-скоро е до стената.
Попитах я дали иска да боядисам шкафа.
Възнамерявам да боядисам този шкаф.
Не, няма!
Не трябва да правиш такива неща. Не можеш ли да боядисаш нещо твое, щом ти се боядисва?
Разбира се, че мога.
Някога имали ли сте хубави очила за плуване?
- Да. - Оттървахте ли се от нея сега?
Напротив! Тя се премести при мен.
- Влюбен ли сте? - Работя по това.
Да, аз наистина го направих.
О, Боже мой!
Е, Коледа наближава!
- Коледа? - Да, скоро е Коледа.
- Има хиляди неща, над които трябва да помислим. - Като например?
Къде ще сме, какво ще правим,какво ще ядем и какво ще си подарим.
При всички положения ще прекарам Коледа с родителите си.
Разбирам.
Аз в никакъв случай няма да съм с моите.
Мисля, че Коледа е най-подходящото време да си с моето семейството.
Да, разбира се.
- Здрасти, мамо, това съм аз. - Здрасти!
Чудех се дали не мога да доведа една приятелка на Коледа.
Страхотно. Чао. Нямат нищо против, Мариан.
Това, което направи е мнго мило.
Ако това е начинът да празнувам Коледа
предпочитам да стоя сама и да гледам телевизия. -Престани!
Ако си мислиш, че аз съм разглезена пикла, просто ме уведоми.
Млъкни! Искам те на на Коледа и това е!
Като си с мен ще се забавляваш!
Помисли си за... Първата ни Коледа заедно!
Купих едно котле за варене на яйца за бащата на Мариан и му го изпратих.
Почувствах се виновен за лошите отношения между баща и дъщеря.
Коледа не е изключение.
Семейството ми реши, че Мариан е едно изключително сладко и симпатично момиче.
И така дойде Нова година.
Като си бил малък какво си искал да можеш да правиш?
Исках като порасна да мога да разцепвам ябълка с голи ръце.
- А сега като си голям можеш ли? - Да. Обещавам да ти покажа.
Ти си най-хубавото нещо което ми се е случвало.
- През изминалата година! - През изминалата година?
Да.
Татко...
Сега имам специален повод да се запозная с него. Ако няма нищо против.
Здрасти, татко!
Подарък, да. Яйцевар...
Радвам се, че ти е харесал. Честита Нова Година и на теб, татко!
Мамка му! По дяволите!
Ти действаш зад гърба ми!
- Направих го за да ви помогна! - Не съм го очаквала от теб.
Дълбоко съм разочарована. Мислех си, че си най-добрият ми приятел, на когото мога да се доверя.
Отношенията с баща ти не би трябвало да се отразяват на нашата връзка.
Не виждам причина да прекарам Нова година с теб.
Мариан!
Мислех, че скоро ще се обади и ще каже, че съжалява.
Мариан не се обади скоро за да се извини.
Не, по дяволите.
Аз бях виновена. Аз бях виновена.
Нужни й бяха, четири дни за да осъзнае, че тя беше виновна.
Сега отново съм тук и се надявам, че ще ми простиш
като започнем всичко наново.
Ти си толкова сладкък, докато спиш. Усещаш ли любовта?
Тук ли си? При мен?
- Не знам. - Тук си.
Влюбена ли си в мен?
Така мисля.
"Не знам" е по-показателно от "Така мисля".
Много е възможно.
А ако аз съм влюбен повече?
Много ще се радвам.
Тя каза и обеща, че трябвало да се държи по същия начин с мен.
Вие сте един от най-добрите, който някога сме имали, но е това е абсолютно наложително
Не, че не сте работили добре. Времената са по-сурови, отколкото мислехме
- Но аз може би ще ставам съпруг? - Може някога отново да има възход.
Може би, още утре. Ето ти парите за 3 месеца напред.
- Това не са пари. - А какво е?
Мариан!
- Аз съм уволнен. - Колко хубаво!
- Не го ли приемаш твърде добре. - Така е. Нека да отидем на почивка.
Да...
Ти си безработен, аз следвам, и двамата имаме пари. Ще пътуваме ли?
Пътуването ще е сериозен натиск върху отношенията ви.
Да не си станал по-малко романтичен.
Вие ще изградите сериозна връзка и няма да се наслаждаваме просто на един ваканционен флирт.
- Тя е открила смисъла на живота си. - Това е тест за силата на връзката.
Ваканция с ново момиче е все едно да се хвърли новородено дете на вълци!
Купете диван вместо екскурзия.
Купи цветя!
Здрасти! Къде се губиш напоследък?
- Мариан. - Всичко е подредено.
- Но диванът не е хубав, нали? - Напротив, хубав е.
Ще спестяваме. Никакви мобилни телефонни!
Това са паспортите, парите и билетите за влак.
Защо си решила, че ще пътувам с влак без да си ме попитала преди това.
- Не обичаш ли с пътуваш с влак? - Напротив, но има още нещо...
- Ако искаш можем да пътуваме със самолет. - Не... Ще хванем влак!
Какъв е проблемът? Ти обичаш да пътуваш с влак, а аз съм купила билети за влак.
Разбрах, че трябва да попитам Мариан къде отива влакът.
Не е от значение къде отиваме. Ще последваме интуицията си!
Коя интуиция ще следваме? Моята или твоята?
Кой знае, може да имаме еднаква интуиция.
В един момент поисках да съм като Мариан. Свободен.
- Пристигнахме ли? - Не.
- Слизаме ли? - Не.
- Къде отива този влак? - Отива в Париж.
Всички ходят там.
Замислял ли си се защо хората отиват в Париж?
- Не. - Мислят, че трябва да го направят.
Какво ще кажеш да се качим на друг влак?
- Какво? - Не усещаш ли, че не искаме да сме тук?
Аз вече искам да видя Париж.
Мариан пое риска да дойде в Париж.
Тук е много неприятно.
Искам да се разходя малко...
Да не мислиш, че само ти искаш да останеш сам.
Можеш да изпереш дрехите в пералнята.
Аз ще остана тук и ще пиша пощенска картичка.
Пожелавам ти приятно писане!
Хей, ти!
- Аз не съм в настроение за любов. - Защо?
Париж не ме подтиква към любов.
- Но аз съм тук. - Това зависи от много неща.
Твърде много неща не са наред за подобно любовно настроение.
- Добре е отвреме навреме да сами да си създаваме обстановката. - Да, много ще сме щастливи.
- Ти... - Да?
Забелязваш ли, как се караме в Париж?
Да, тук се чувствам толкова самотен.
Почувствах го още, когато влакът влезе в гарата.
- Наистина ли? - Да.
Мисля, че трябва да продължим напред.
- Сериозно ли го мислиш? - Да.
- Аз те притискам. - Не, повече не искам да стоя тук.
Хей, само се чудех...
- Можеш ли да ме вземеш със себе си? - Разбира се, че мога, Мариан.
Ние не заминахме веднага. - Най-важното е настоящето. Ела!
Харесва ми тази картина. В нея виждам себе си.
Опитвам се да уловя нещо много голямо с помощта на нещо много малко.
Как може да си толкова проницателен! Това което сподели, говори изключително много за теб.
- Искам да купя тази картина. - Страхотно.
- Аз няма да разнасям тази картина наоколо. - Дори не ми е хрумвало!
Здравейте! Искам да купя тази картина. Колко стува?
- Тя е французойка, а ти говориш английски. - Тя разбира много добре.
Извинете, господинът би желал да купи тази картина.
Той не е французин.
- Художникът няма да разреши произведението му да напусне страната. - Той може да нарисува друга такава!
- Това не е Мона Лиза! - Извинете, госпожо! Той се влюбил картината.
- Тръгваме. - Не.
Тази картина ще ми напомня това, което открих по време на нашето пътуване.
Това означава "Не"!
Ало! Художникът ли е? Здравейте! Аз съм норвежец и харесвам вашата картина. Бихте ли дошли за да...
- Той не говори английски. - Можете просто да нарисувате нова!
Сноб! Едва ли е толкова трудно да се нарисува картина по поръчка...
Получих картината.
А и цената не беше лоша.
Ти ми показа съвсем нова страна на характера си и тя ми харесва.
И тогава всичко започна наново.
еднакво добре за Мариан и за мен.
Започнах да виждам как се развиват нещата.
- Събуждай се! Пристигнахме! - Какво?
- Това е мястото! - Къде сме?
Не знам, но чвствам, че сме там където поискахме. Чакани сме.
- Никой не ни чака тук. - Толкова си праволинеен.
Търсих подходящата атмосфера и я намерих тук.
- Така, ние се доверяваме на твояа интуиция. - Да. Безсмислено е да се разчита на твоята.
Ние дори не знаем дали имаш такава. Хайде!
Какво ще правим тук?
- Никой от нас не знае какво. - Може би, нищо.
Все пак мисля, че трябва да продължим.
И тогава може би настъпи нашият най-прекрасен момент заедно
Мариан, виж!
Успях ли?
Бях ли лудо влюбен?
Легни доло!
Изчакай ме!
Не идвай! Стой там!
Почакай!
Мамка му!
Не стреляйте! Ние сме от Норвегия!
Спали сме в имението на някакъв пенсиониран шведски полковник.
Струва ми се, че сте от Норвегия? Наричайте ме Кол.
Всички ме наричат Кол. Да минем от тук.
Имаме гости. От Норвегия.
Здрасти!
- Здрасти. Мария. - Здравей, Мариан.
- Извинявай? - Мариан.
Тя се казва име е Мариан!
Какво съвпадение!
Хубаво е да има с кого да говорим. Рядко имаме гости.
През лятото идват моите приятели и роднини,
но посещенията намаляха след като се ожених отново.
И така, вие пътешественици ли сте?
- Да, ние... - Можеш ли да говориш малко по-високо?
Той чува трудно. Има мембрана в ухото си...
Ловец ли си, синко?
- На лов ли отиваш? - Не, никога не съм...
Преди 20 години стрелях по всичко, което се движи.
Сега не виждам нищо, което не е близко до мен.
Хапнете! Чувствайте се като у дома си Можете да останете колкото поискате!
Благодаря! Това е много мило!
Нахранете се сега, а после може да поплуваме.
- Басейн ли имате? - О, разбира се!
- Усещаш ли сега? - Какво да усещам?
Това място чакаше за нас.
- Искаш да кажеш, че това място ни е чакало да дойдем? - Да, точно това имам впредвид.
Много е странно да си го помисля, но наистина е хубаво.
Мисля, че това е целта на нашето пътуване.
- Чувствам се пренебрегнат. - Не мога да разбера.
Наранява ме това, че аз не участвам в твоите планове тъй като
нямам като твоята интуиция. Може би, дойдох само заради теб!
Извини ме, тази вечер не ми беше добре.
Мислех, че спиш?
Не, не спях. Събудих се и плаках дълго...
Мислех си за татко. За това колко е трудно да си възрастен...
Ела, нека те успокоя.
Не, не е необходимо, снощи имах нужда от това, а не сега.
Трябваше да проявя разбиране вчера.
- Да? - Мариан, какво ще кажеш да се поразходим.
С удоволствие!
След баня няма нищо по-хубаво от една силна напитка.
Разговорът беше за Норвегия и Швеция.
Швеция е мръсна страна, никога няма да се върна пак. Никога!
Не
Просто не мога да го нарека Кол
- Една партия шах? - Не.
Добре.
Може би трябваше да го кажа по-силно.
Нямам нищо против една партия шах, която ще отнеме малко време.
Първият ход никога не е труден.
Аз ли започвам?
Местих фигурите напълно поизволно без да вземам под внимание очакванията на полковника
- Шах! - Да, предвид...
Шах мат.
- Да, в такъв случай ти казвам лека нощ. - Лека нощ!
- Лека нощ!. - Лека!
- Момичетата ми, малко вино? - Благодаря!
- Лягам си, Мариан. - Ще си легна скоро.
Добре.
- Каква безочливост. - Безочливост!
Те бяха пили малко повечко вино,
но тя не дойде "скоро".
Реших на следващата сутрин да стана рано за да не съм там, когато тя се събуди.
Това трябваше да я учуди.
Ти си щастливец. Целият живот е пред теб.
Да, ти също си имал този момент някога.
Да, имах го.
Когато започнеш да разбираш живота, вече е твърде късно да се възползваш от него.
Твърде късно ли?
През последните години започнах да разбирам любовта.
Какво си разбрал?
Любовта кара хората да се ядосват много.
Във всеки случай...
Продължавай да плуваш, синко! Продължавай да плуваш!
- Мариан! Трябва да... - Реших, че искам да остана още няколко дни.
Добре. Искаш ли и аз да остана или...?
- Ти решаваш. - Много мило от твоя страна.
Обидена ли си, че не споделям твоята интуиция?
Ние имаме различни разбирания за нашата екскурзия.
Някога ще мислим ли еднакво?
- Колко дълго възнамеряваш да останеш? - Трудно ми е да кажа.
- С Мария станахме добри приятелки. - Аз не усещам, че искам да съм тук.
Внимавай! Новите приятели те карат да страниш от старите.
Ти нищо не разбираш.
Аз знам най-добре за какво говоря.
Може би, най-добре e да замина. Така най-вероятно ще започна да й липсвам
Добре тогава, аз тръгвам.
Оставих я за да я спечеля отново.
Изненадах се, че оставих Мариан.
Не знам дали постъпих правилно или глупаво.
Животът изглежда толкова труден и толкова дълъг.
Здравейте, господине!
Бихте ли ми помогнали?
Нейното име беше Мирлинда.
- Какво? - Можете ли да ми помогнете с колелото?
Разбира се! Какъв е проблемът?
- Някой е намушкал гумата с нож. - По дяволите! Хулигани!
Ние кимахме заедно.
Имахме общ враг и се обединихме за секунди
Позволете ми да ви помогна!
Готово!
- Как мога да ви се отблагодаря? - Няма нужда. Всичко е наред.
Не, бих искала да ви поканя на вечеря. В моя апартамент.
Ще е прекрасна храната.
Това е много мило.
- Ще отидем ли? - Добре.
Така, имаш ли приятелка?
Тя може да се разочарова ако кажа "Да".
Аз имам приятел.
Но той не е тук в момента.
Да не би да ме изпробват в момента?
Тогава няма значение. Ще и каза за Мариан.
Изглежда, че тя е страхотна жена.
Разкажи ми за Норвегия.
- Какво ядете там? - Риба.
- Каква риба? - Не знам как е на английски.
- Има ли я? - Не.
Ето я - "мурю".
"Моруна"
- Сега е твой ред: "Тошк." - "Тоск"!
Не, не, "тошк"
Да, така е правилно.
Варим я в солена вода и я гарнираме с картофи,
моркови и разтопено масло.
Моруна.
- Здравей! - Здрасти.
Виж. Моруна.
- Моруна. - Моруна, да.
- Какво да бъде? - Една моруна, благодаря.
Благодаря! Довиждане!
- Ще вечеряме ли? - Хайде!
- Но ти приготвяш рибата? - Аз съм на орхите
- Става. - Добре.
Това съм аз.
Опитвам се да уловя нещо голямо с нещо много малко.
Можеш да останеш тук.
- Тук? - Да, вкъщи с мен. Ако искаш.
Може ли да ползвам телефона?
Здрасти? Ти ли си?
- Как си? - Добре. А ти?
Добре. Ще се видим вкъщи, нали?
Ще се видим.
А кога?
Не мога да кажа нищо още.
- Чао. - Чао.
- Трябва да тръгвам. - Защо?
- Не ти ли харесва да си с мен? - Напротив.
Трудно е за обяснение.
Аз...
Разбирам.
- Може да се върнеш някой ден. - Ще се върна
Тогава ще те заключа в мазето за да не можеш да си тръгнеш от мен отново.
Ще те държа там и всеки ден ще идвам да правя любов с теб.
Няма ли да е хубаво?
Зависи от мазето.
"Здравей, Мариан! На път за вкъщи съм. Жадувам за теб. Целувам те страстно."
- Ало? - Къде е дъщеря ми?
Все още не се е прибирала вкъщи.
Разкарала ли те е? Бас хващам, че го е направила, скапан идиот!
- "Идиот" ли казахте? - Не! Казах ти "скапан идиот"!
Вие сте смушаващо зъл човек.
А аз ви купиш яйцеварка!
Превърнах се в някой, който просто чака
Трябва да проумееш, че животът ти е по ценен на самия теб, отколкото на някой друг.
Ти си добър човек, но аз трябва да отивам на конните състезания.
Ще се видим!
Трябва да се върнеш някой ден. Тогава ще те заключа в килера.
Ще те пазя там и всеки ден ще...
Боже, колко ми липсваше!
- Каква е причината? - Нищо, просто съм изненадан.
Липсваше ми толкова много, че направо си изгубих ума.
Изведнъж поисках моят скучен живот да се мине на по-горно ниво
Когато затворих очи видях странна фигура
Жалко, че не си негър,
в Париж видях много горещи черни момчета.
Опасявам се, че нищо не мога да променя.
Знам. Не те виня, но може да си помечтая малко.
Но когато е тъмно, винаги можеш да си представяш, че съм негър.
Това не е добра идея. Това би се превърнало в неприличен навик.
- Знаеш ли как е моруна на френски? - Лека нощ, скъпи.
След няколко месеца Мариан се дипломира
Каква ти е титлата сега?
Оказа се, че била учителка.
- Намерих си работа. - Страхотно! Къде?
На един остров на север.
със страхотна заплата и с часове по любимите ми предмети.
- Ще пътуваш ли? - Не, твърде е далеко.
Ще ми идваш на гости и ще се разхождаме по плажовете.
- Ще продължим нашата любов по съвсем друг начин. - Не можеше ли да си намериш работа по-наблизо?
- Не, аз искам тази. - А, аз не.
При една връзка, изградена върху истинска любов, страховете са неуместни.
- Като нашата? - Точно така.
И така тя замина
Гордата Мариан, можеше ли някой да каже какво искаше тя.
И кой и намери остров за нея, дълго преди училището да e започнало?
Искам да намеря място за живеене с изглед към морето.
Тогава ще гледаш морето независимо дали искаш или не.
Искам да гледам морето, когато закусвам. В противен случай ще е същото.
Посетих я на следващия уикенд
Не е ли страхотно?
- Не мога да повярвам, че си тук! - Да.
Погледни! Ето там живея.
- Страхотно! - Ела!
Влез. Не е ли сладко?
- Много хубаво. - Виж ги. Не са ли сладки?
- Да. Твоите ученици? - Не мога да повярвам,че си тук.
- Не го прави! - Влюбените правят такива неща.
- Влюбен ли си в мен? - Да, през цялото време.
Всичко наред ли е между нас?
Ако не мислим толкова много всичко ще бъде наред.
- Ще бъде добре...? - Разбира се.
Реших. Ще направя тази стъпка
Тя се премести на отдалечен остров.
- Далеч в океана? - Да, но това е само за година.
Ще се обичаме по съвсем друг начин накрая.
Да, това може да стане. Какво правиш?
- Ще напиша, че ми липсва. - Пощенска картичка. Трябва да напишеш пощенска картичка.
- Пощенска картичка? - Много романтично.
"Късно е и ми липсваш Съжалявам,че не си тук"
"Моите колеги са много мили. Есента е се носи из въздуха"
-"Вчера имаше истинска буря." -"Тук е спокойно, наближава петък."
"И така. Намери ли си работа вече? Би трябвало да си. За твое добро е."
- Работил ли си тук? - Да, аз бях човекът с кариера в бъдещето.
Точно така! Виждам те в поддръжката. Започваш утре в 9:00.
Отново имах работа.
Посещавах я по-често, отколкото тя мен Там прекарвахме по-голяма част от времето си.
Бяхме само аз и тя и многото риба.
Ще варим или ще печем?
- Ще печем. - Ще печем, да.
Хей.
Не. Не, сега. Лека нощ.
Лека нощ, тогава.
Тези неща вървят на вълни - нагоре и надоло реших да не я тревожа.
Най-накрая дойде и нейният ред да ме посети.
"Опасявам се, че не мога да дойда. Ще имаме учителско парти."
Учителско пари?
Седмицата мина.
Припомних й, че аз съществувам.
"Този уикенд също не е добра идея имаме друго парти"
Здравей!
Не те очаквах.
Здравей! Можеш да го поздравиш на малкото име.
- Здравей, Тор! - Добър ден!
- Какво става с теб, Тор? - Занимавам се с орли.
- А? - Той се занимава с орли.
Ще ги наблюдава известно време
и ще пише доклади.
Ще остане тук докато си предаде репорта.
Накрая ще изпратя доклада си за разглеждане в министерството, където властите ще го прочетат.
Едва след това се обсъжда и се взема решение...
Добре, добре, Тор! Възможно ли е да говория с Мариан насаме?
- Това е глупаво. - Това е малко жалко, но не е глупаво.
- Майтапиш се! - Напротив!
- Неосъзнаваш ли какви са нещата? - Не може по цял ден да гадаеш как стоят нещата.
Нещата се променят. Нищо не мога да направя за теб.
Не го приемай лично.
Ще е ужасно да се разделим по такъв начин.
Проклятие! Изглеждаш ужасно!
Остани с нас да пийнеш.
Добре, знам едно друго място.
- Лолик! - Какво?
Лолик! Не ме ли помниш?
Всеки път, когато си отвореше устата, си представях, че иска да ми го налапа.
- Може би, някой ден може да отидем на кино? - Защо да чакаме?
Не може ли просто да отидем у вас от първия път?
Ужас! Имаш невероятно лошо държание.
и това ми харесва. Тази картина е ужасна!
Добре.
- Гладна ли си? - Не. Аз ям само, когато е необходимо
- А, какво ще стане ако те принудя? - Това ми звучи секси.
Знаеш ли коя е най-хубавата част от яденето?
Прексрасно е, когато сереш след него.
Харесвам те.Ти искаш толкова малко. Ти искаш само това, което се притеснявам да ти дам.
Ти? Харесваш ли лодки?
Това нещо от Кама Сутра ли е? Харесвам плескавици!
- Не, аз имам предвид лодки. - Лодки?
- Да, океански лодки. - Лодки?
Мамка му! Лодките са фантастични!
Мариан?
Мариан? Мариан?
Мариан?
Мамка му! Шибана работа!
Ти. Какво става?
Хей, ела тук!
- Какво става? - Хайде, Лолик! Мариан!
- Мариан... - Млъкни.
- Здравей, Мариан. - Какво правиш?
- Търсим орли. - Орли? Колко яко!
- По тихо! - Но аз не виждам такива!
- Дойдох за да ви се представя. - Уважавайте орлите!
Просто исках да се запознаеш с Лолик.
Тор-Лолик. Лолик-Мариан.
По-дяволите. Аз обичам орли. По по-скоро бих била орел, отколкото жена.
Ела тук!
- Не вярвам, че си щастлив с нея. - Добре.
Лолик? Никога не съм виждал някой толкова вулгарен.
Сега ме изненада. Досега не съм я виждал в такава светлина.
- Твоят акцент е мнръснишко секси. - Да, чувала съм ги преди.
Влюбена ли си в Тор?
Не мога да повярвам, че си влюбен в нея.
Вярвай, в каквото искаш.
Това беше моят план Трябваше да я ядосам.
Планът беше изпълнен и не очаквах нищо повече.
Но се случи, понеже животът не приключи.
Чао, Лолик!
- Лолик, ние си тръгваме! - Млъкни бе, идиот!
Искам да остана още малко.
А аз не искам!
Виж, гнездо на орли, точно там горе
Никога не видях Лолик отново.
Как е при теб?
- Живота ли? - Да.
Не мисля, че си струва да се живее.
Може да се каже. Но от друга страна какво означава да си струва да живеем,
когато "животът" не е живот.
Върви и живей!
Хей, ако си там, погледни
Поднових си картата за басейна и не чух нищо повече за Мариан.
Минаха месеци и моят живот започна да придобива по-добра светлина.
Добре дошли във френското училище -Обичам ябълки
- Обичам ябълки. - Обичате ли ябълки?
Да, мадам, обичам ябълки.
Добър ден, господине. Говорите ли френски?
Да, мадам.
Радвам се, че те открих. На твое разположение съм. Не съм като Мариан.
Коя Мариан?
Не се оставяй да те превземе. Успокой се. Нищо не можеш да направиш.
Наслаждавай се на живота!
Не изпускай момента! ;) лат. - поема на Хорации
Наздраве!
За Купер Йохансен, известният норвежки кънкьор на лед!
Имал си много хубава картина!
Думите ти са много мили!
- Харесваш ли ездата? - Изключително съм очарована от конете.
За приятелството, наздраве!
Животът ми започна да придобива смисъл.
Здравей!
Здрасти! Това ти ли си?
Да, а ти кой мислиш?
Не мога да повярвам. Никога не съм си представял, че някога ще се върнеш в града.
Лесно е да се надуваш, когато всичко върви по вода, но...
Но е различно, когато животът загрубее.
- И сега е загрубял? - Да.
- Може ли да вляза? - Всъщност...
- Какво? - Какво? Влез!
- Какво става с Тор? - Ами той...
- Твърде голям орел, може би? - Да.
В края на краищата той има най-лошия късмет.
Да...
Да.
Тя се върна
Наистина ли?
Да.
Здравей!
Мислих дълго и реших, че ние трябва да се съберем отново.
Това не ми се струва добра идея в момента.
Не се притеснявай, как ти се струва сега.
- Става ли? - Ще си помисля.
Има да обсъдим толкова много неща!
Тя започна да идва по-често както преди и винаги преди лягане.
Има неща, които само ние двамата си спомняме.
Те са олицетворение на времето, което сме прекарали заедно.
Нашата връзка беше един период от време. Период, който вече е изтекъл.
Ти мислиш прекалено много. Не си ли забелязал, че твоите мисли те ограничават и възпират.
- Проблемът е, че ти не можеш да слушаш. - Напротив, мога.
- Не изглежда, че можеш. - Слушам!
- Не си мисли, че не те харесвам. - Ти знаеш, че аз също те харесвам.
- Това не означава, че трвябва да останем заедно. - Още един пример за твоето малодушие.
Не бъди глупава.
Но тя беше.
- Толкова ми е хубаво. - Мисля, че трябва да тръгваш.
Искам да правя любов с теб. Веднага.
Стигнахме до оргазъм по едно и също време.
И двамата се съгласихме, че беше страхотно
Виж! Това е животът.
Ако погледнеш наляво...
- Толкова е малък. - Мисля, че прилича на теб.
- Нещо не е наред ли? - Не, не.
Добре ли си?
Няма значение дали детето е твое или на Тор.
Ти също може да си толкова добър баща, а, може би, още по-добър.
- Сега си над всичко. - Над кое всичко?
Нали мечтаеше за това? За мен, теб и едно мъничко бебе.
Представи си майка ти като дойде, колко щастлива ще е. Тя дори би оплела малки панталонки.
Достатъчно!
Но какво правиш?
"Скъпа Мирлинда. Вече съм сигурен, че моруна е 'морю' на френски"
"Научих имената и на другите видове риба като щука, съомга."
"С най-добри пожелания, От твоя норвежки приятел"
- Чао. Приятно пътуване! - Сбогом!
Такси!
- "Моруна" ? - Да, моруна.
*~DESSOBOY~* посвещава превода на Александра Камбурова, главна героиня в една истинска любовна история.
Надявам се, че филмът ви е харесал :) ~*Превод от норвежки Десислав Друмев*~ Skype: dessoboy